Her er vi på startlinjen, og det ligner en eskadrille fly.
Det er både bredt og exceptionelt. Og nu går starten.
Villeneuve har taget føringen foran Andretti.
Det var næsten en tyvstart af Andretti, men ...
Der skete der noget.
Vi kan ikke se det.
Et par biler er tørnet sammen.
Det brænder. Det er svært at se, hvad der er sket.
Så du, hvad der skete, Fredrik? -Det er en grim kollision.
Her er billeder fra helikopteren. De viser en bil i voldsom brand.
Er det ikke en Lotus? -Det er Ronnie Petersons bil.
I 2016 besøger Nina Kennedy Monzabanen i Italien for første gang.
Det var der, hun i 1978 mistede sin far Ronnie Peterson.
Alle spørger mig, hvordan han var som person.
Det kan jeg ikke huske. Jeg var knap tre år, da han gik bort.
Det er en brik, der falder på plads i puslespillet.
Alle kendte ham som Ronnie Peterson. Eller The Superswede.
For mig var han bare far.
Formel 1 var meget glamourøst og spændende i 70'erne.
Der var flere topkørere dengang, end nogensinde før eller siden.
Der var ikke kun tre eller fire. Der var en hel flok.
Det gjorde motorløbene flottere.
70'erne var nok den bedste tid for Formel 1 nogensinde.
Det var en anden tid.
Når jeg tog hjemmefra om torsdagen med min hjelm og min køredragt-
-for at tage til grandprix et sted,-
-så spurgte jeg mig selv: "Kommer jeg mon hjem igen søndag?"
Man vidste aldrig, hvem der ville være den næste, der forsvandt.
Det skabte et bånd, som kørerne i dag ikke har.
Nu om stunder er Formel 1 ret trist-
-sammenlignet med dengang, Ronnie og jeg kørte.
Det skyldes mest forandringen i kørergården.
Der er ingen sjæl der mere. Man er ensom der.
Det er til tider som verdens dyreste fængsel.
Men de nye kørere ved jo ikke,-
-hvordan Ronnie og vores samtidige havde det.
Jeg tør godt sige, at Ronnie kunne være blevet verdensmester,-
-hvis han havde overlevet.
Vi voksede op i en etværelses med tekøkken.
Der var ikke meget plads til os fire.
Vi var meget hos mormor og morfar, som havde en gård.
Der var vi næsten hver weekend.
Traktoren byggede de vel, for at vi skulle have noget at lege med.
Senere blev det gokarts. Dengang skulle man være 18 år,-
-så han kunne først begynde at køre på det tidspunkt.
MIT FØRSTE LØB
Det første år blev han nummer to i Sverigesmesterskabet.
Det viste, at han havde talent.
Han vandt jo selvfølgelig alt, man kunne vinde herhjemme.
Og også internationalt.
Jeg tror aldrig, han vandt VM, men sølv fik han.
Men Ronnie var jo en lysende stjerne i svensk gokart.
Ronnie Peterson, du er jo en af de førende kørere.
Og en af de flittigste.
Du er tit på farten. -Ja, jeg kører stort set hver søndag.
Har du et særligt mål i sigte? VM måske?
Ja, VM er vel et mål. -Og du har bygget gokarten selv?
Ja, jeg har aldrig efterlignet andre. Jeg går efter mine egne ideer.
Hvor mange af dem har du bygget?
Det er vist blevet til otte gokarts.
Går du efter en karriere som racerkører?
Ja.
Far læste til ingeniør,-
-men så kom depressionen jo i 30'erne.
Hans mor havde et bageri, så der måtte han så arbejde.
Så fik hun et hjerteanfald og gik pludselig bort.
Så stod han der med et bageri.
Den første Formel 3-bil byggede vi her i Örebro.
Det var en kopi af en Brabham BT15.
Det begyndte med, at han kørte i Sverige,-
-at han fik en hjemmebygget bil af sin far-
-og mærkede, at han kunne køre bil. At han havde talent.
Senere var det naturlige skridt at flytte udenlands og køre der.
Han var et naturtalent til at køre racerbil.
Da jeg tog til England første gang i 1969,-
-var Ronnie og Reine Wisell allerede Formel 3-stjerner.
De vandt en masse løb.
Trods alle de store kørere stod topstriden mellem to svenskere.
Lige da var det Ronnie og Reine. De var hinandens største konkurrenter.
Man taler stadig om det F3-løb med dem i Monaco-
-som det måske bedste løb på den bane nogensinde.
Han kørte altid helt ud til grænsen.
Hans stil var at glide sidelæns gennem svingene.
Det var tit svært at fatte, hvordan han gjorde det på en våd bane.
Han elskede det.
Han var faktisk lidt bedre end mig.
Han kunne holde sig tættere på grænsen. Han var modigere.
Og det skal man jo være i den her form for sport.
Man skal så tæt på grænsen som muligt.
Han var så talentfuld, at det nærmest var skræmmende.
Der var fem omgange tilbage,-
-da Reine missede en opbremsning, og Ronnie hev sejren hjem.
Og så den rare tur op til sejrsskamlen.
Jeg har set det nogle gange, hvor han kommer op ved Hôtel de Paris.
Det er noget af det fineste, jeg nogensinde har set.
Ja, det var nok min største succes.
Eller ja, det var det indtil da. Det var det, der satte alting i gang.
Vi var som en gruppe farende svende, som kørte rundt til løb i Europa.
Nogle gange i en standardbil.
Eller i lastbilen sammen med mekanikeren.
Det var på de ture, vi lærte hinanden at kende.
Det er lige meget, om vi kommer langsommere frem.
De har ikke for fem øre bordskik. -Også min.
Dengang så jeg op til ham. Han var jo fremtidens mand.
Så Ronnie var en slags helt dengang i starten.
Ronnie mødte Barbro i sommeren 1969 på diskoteket Prisma.
Så skulle hun ned til Halmstad på ferie.
Og to uger senere skulle Ronnie køre løb på Falkenberg.
Vi tog til Halmstad en uge i forvejen, så han kunne være sammen med Barbro.
De var et helt særligt syn. De kunne lyse et helt rum op.
Man blev vild med Barbro det øjeblik, man så hende. Ligesom med Ronnie.
De var som skabt for hinanden. Helt fantastisk.
I Montlhéry i Paris, på en meget gammel bane,-
-da kørte Ronnie ind i en halmballe i en chikane.
Han røg på hovedet. Det var i slutningen af 1969.
Jeg nåede kun at opfatte, at jeg kom forkert ind i svinget.
Jeg stødte ind i noget og røg op i luften og endte på hovedet.
Sådan opfattede jeg det, men nu har jeg set optagelser af det.
Jeg kan se, jeg kørte på to hjul i nogle tiendedele af et sekund,-
-inden jeg væltede rundt.
Så tænker man, at man kunne have været årvågen og rettet bilen op.
Så kvik var jeg tydeligvis ikke.
Jeg blev ret slemt forbrændt på fødder, ben og arme. På hænderne.
Og jeg skadede også min nakke.
Jeg var sygemeldt i to-tre måneder.
Jeg havde svært ved at gå bagefter, fordi jeg havde ligget ned så længe.
Det, jeg tænkte, var: "Nu har jeg nok mistet min kontrakt."
Men de tilbød mig en kontrakt på tre år,-
-så det var jo godt at tænke på. At jeg havde et job.
Der var fut i den her rustbunke. -Ja?
Du har kun kørt et par omgange, men er der stor forskel?
Ja. Hjulene fiser rundt, når man træder på speederen.
Jeg ved, at de ville have fat i ham for næsten enhver pris.
Advokaten Max Mosley, som var medejer af March,-
-og senere præsident for FIA, det internationale motorsportsforbund,-
-så Ronnies evner og det kommercielle potentiale i,-
-at sådan en kører kunne tiltrække sponsorer.
Det var en kombination af det kommercielle og ...
Og så at Alan Rees som konstruktør og teamchef så Ronnies talent,-
-som gjorde, at de hyrede ham.
Han skrev kontrakt med March i 1970, men de havde desværre kun én bil,-
-så når den gik i stykker, så gik den i stykker.
Der var to Ronnie Petersoner. Da han begyndte i Formel 1,-
-var han ret vild. Bilen skred altid ud.
Bagenden røg rundt, og publikum elskede det.
I begyndelsen boede Ronnie hos sekretæren fra Marchfabrikken.
Ronnie havde lejet et værelse hos hende, og der boede Barbro også.
I 71 købte de et hus i Maidenhead.
Ronnie og Barbro boede 10 km ... Vi boede i Farnham Common,-
-og det tog ti minutter at køre dertil.
De kom tit forbi og hilste på. Ret tit.
Det var sådan et venskab, vi havde. Man kiggede bare forbi.
Vi var naboer, og jeg havde ingen penge og ingen bil.
Jeg spurgte altid Ronnie, om jeg kunne køre med til Bicester.
"Klart," sagde Ronnie, og så kørte vi af sted.
Han havde en sølvfarvet Mercedes.
Jeg så ham køre, og han bremsede med venstre fod.
Jeg sagde: "Hvorfor gør du det?"
"Niki, det er godt, når man kører ræs. Man kan bremse med venstre fod."
Jeg sagde: "Den skal jeg bruge til koblingen."
"Du skal gøre begge dele. Hold den på koblingen,-
-og så flyt den venstre fod over til bremsen. Så kan du køre hurtigere."
Det glemmer jeg aldrig. Og jeg prøvede det, og det virkede bedre.
Ronnie var utroligt hurtig. Og helt frygtløs.
Et utroligt menneske.
Året efter er Ronnie førstekører hos March.
Han kører en stærk sæson og bliver nummer to i F1-VM-
-efter Jackie Stewart, og så vinder han EM i Formel 2-
-med blandt andet fem sejre i træk til slut.
De klarer sig begge to godt, især Ronnie.
Ronnie har talent, og han er en af de store kørere,-
-som alle regner med, bliver god.
Vi spørger Ronnie: "Hvem vinder?"
Stewart er vel favorit, og de tre Ferrarier kører jo stærkt.
Og svaret på spørgsmålet om, hvorfor Stewart er så suveræn?
Med en Ford-motor, Goodyear-dæk og Ken Tyrrell bag sig,-
-så er der ikke så meget mere, man skal gøre.
Vi har verdens bedste kører, Jackie Stewart. Det hjælper en del.
Og vi har en ny, fremadstormende kører, som bliver mester en dag.
Så vi er et hestehoved foran.
Hvis jeg havde tre biler, ville jeg kigge på en kører,-
-som har klaret sig meget godt i år, nemlig Ronnie Peterson.
Han har vist, at han har mesterskabspotentiale.
Hun tog tid. Og hun var god til det,-
-så hun kunne tage tid på hele feltet. 20 biler ad gangen.
Hun tog meget nøjagtige tider.
Hun var meget nyttig for holdet.
Barbro og Maria Helena tog altid tid. De var med på holdet.
Hvordan har du det med altid at rejse sådan rundt?
Vi har vænnet os til det. Banen er vores hjem.
Hvem kunne du tænke dig at have med på holdet som andenkører?
Jeg ville blive glad, hvis Ronnie kom med på holdet.
Han kører meget hurtigt, og jeg tror, vi ville forstå hinanden godt.
Vi kunne blive et stærkt makkerpar og udfordre alle de andre.
Det var nærmest som at blive kronet at køre for Lotus.
Ferrari og Lotus var de to bedste hold.
Og så var der dem, der var på vej op, som McLaren og et par andre.
Det var et skridt opad for Ronnie at køre for Lotus og Colin Chapman.
Der var mange, der gerne ville køre for Lotus,-
-men det var Ronnie, der blev den udvalgte.
... benzin ind i cockpittet, og hans bagdel står i flammer.
Så sagde jeg: "Kan du hente en ny kørerdragt?"
Under viadukten og ind i svinget, ned foran, accelerer i andet gear.
Op i tredje gear og så fjerde. Så er du i tunnelen.
Kør gennem tunnelen, som er ét langt sving.
Sæt den i femte. Nu kører du med topfart-
-ved omkring 10.500 omdrejninger. Før chikanen skal du ned i tredje.
Så gennem chikanen, som er et hurtigt sving til venstre og så højre.
Hold den i tredje, og brems en anelse, og så til venstre ved lygten.
Gennem Tabac-svinget, og accelerer.
Ned i andet gear og rundt om restauranten.
Accelerer hårdt, og gå op i tredje gear lige før bakken.
Her kan man igen overhale ...
For første gang nogensinde er VM-grandprix'et i Sverige.
Denne bane danner rammen om syvende runde-
-i kampen om Formel 1-mesterskabet mellem verdens hurtigste kørere.
Mange undrer sig nok over, hvordan Anderstorp kom med i Formel 1.
Mange syntes nok, jeg var lidt vanvittig.
Nogle kaldte mig en landsbytosse.
Det var, da jeg i 1968 sagde: "Om fem år kører vi Formel 1 her."
Der var ingen rigtige hoteller, men der var High Chaparall.
Hotellet var sådan et cowboysted.
Midt ude på landet, tæt på Anderstorp.
Der var en del værelser uden bad, hvor der var bad på gangen,-
-så der tænkte de, at kørerne kunne bo.
Lige fra starten dominerer to biler løbet.
Peterson tager føringen. Hans holdkammerat,-
-verdensmesteren Fittipaldi, kæmper sig op på andenpladsen.
Der var en jordvej mellem Anderstorp og Chaparall.
Og hver dag efter træning kørte vi om kap til hotellet.
Vi skred rundt i svingene. Det var virkelig sjovt.
Ligesom at køre rally.
Når man tager verden rundt til de forskellige løb,-
-så lærer man alle her at kende. Det er som én stor familie.
Og alle interesserer sig for hinanden.
Du ligger nummer tre i VM-kampen, så dette løb er vigtigt for dig, ikke?
Ja, jeg er den eneste, der stadig kan nå Fittipaldi og Jackie Stewart.
Kan du nå op til dem? -Matematisk set, ja.
Uden problemer? -Jeg skal bare køre.
Intet er vist med en racerkører.
Når han tager af sted ... Når han sætter sig i sin bil,-
-så ved man ikke, om han vender tilbage.
Man har en følelse af ... Man er altid rar ved dem.
To omgange resterer, og Peterson er tæt på en historisk sejr.
En svensker, der vinder det første svenske Formel 1-grandprix.
Samtidig vil det også være Petersons første grandprixsejr.
Pludselig er det forbi.
Hvad siger han?
Svenskeren sætter farten ned på grund af en punktering.
Sikke en tragedie for den unge svensker,-
-mens Hulme drøner over mållinjen og vinder sit syvende grandprix.
Stakkels Ronnie.
Peterson holder sig foran Cévert, som bliver nummer tre før Reutemann.
Hvor uheldigt. Sikke et flot løb. Hvor uheldigt.
Skaf ham en drink, hvad?
Cévert påbegynder fejringen i passende stil.
FRANKRIGS GRANDPRIX PAUL RICARD-BANEN 1973
Han fører. Ronnie fører.
Det var ærgerligt, Emerson.
Du gjorde det! Hvor skønt!
Du gjorde det, knægt. Lige på brystet. Tillykke.
USA'S GRANDPRIX WATKINS GLEN 1973
Jeg mindes min måske bedste ven. François Cévert fra Frankrig.
Cévert. For fanden da.
Er det slemt? -Jeg kunne ikke se noget.
Jeg lå bagerst i feltet og kom til sidst hen til ulykkesstedet.
Der var blå stykker af bilen overalt.
Jeg kan gudskelov ikke huske, hvad jeg så. Jackie sagde:
"Jeg fortryder, at jeg kiggede."
Jody var meget påvirket af det. Og jeg kunne ikke tro mine egne øjne.
Det var den mest forfærdelige død, jeg nogensinde har set.
Jeg var en af de første, som kom hen til ulykkesstedet.
Jeg for over hegnet hen til hans bil, og så ham ligge der.
Det er det, der sidder i mig nu.
Jeg ville ikke tale med nogen på vej tilbage til parkeringspladsen.
Jeg gik alene derhen.
Der blev jeg en time og tænkte over det, der var sket.
Det var det første dødsfald, jeg havde bevidnet. Det var et stort chok.
Jeg forstod ikke, hvordan folk kunne gå videre med deres liv.
Jeg følte nærmest, at vi skulle holde op.
Så lød det i højtaleren: "Formel 1-kørere, træningen fortsætter."
François var blevet dræbt. Ville nogen køre igen? Var det respektløst?
François døde, mens han var i færd med det, han elskede allerhøjest.
Lige op til det nanosekund, hvor ulykken skete,-
-levede han sit liv på et niveau, som de fleste aldrig vil opleve.
Tilfredsstillelse, spænding, glæde, energi,-
-eller hvordan du nu vil beskrive det.
Det var den aften, efter François' død,-
-at jeg sagde til Helen, at jeg ikke længere var racerkører.
Nina! -Hej.
Det er så rart at se dig. -I lige måde.
Du er en blanding af Barbro og Ronnie. Måske en smule mere Ronnie.
Ja, det siger folk.
Velkommen. -Tak.
Ronnie var en typisk idrætsmand, som nød hvert et sekund af sin sportsgren.
Han var min bedste Formel 1-ven.
Dengang var det anderledes. Uden for bilerne var vi venner.
Vi havde det sjovt. -Ja?
Jeg har en tragikomisk historie om motorløb.
Jeg kørte aldrig særlig meget sportsvogn,-
-men jeg besluttede mig for at køre 1000-kilometerløbet i Buenos Aires.
Det var i januar 71.
Under træningen var det kun mig og Ronnie, der kørte.
Langsiden var meget lang. Topfarten var på 200 km/t.
Langsiden var to kilometer lang. Der var et lille knæk for enden.
Der røg min bil rundt.
Jeg ramte barrieren. Da tænkte jeg: "Det var det."
Der var stumper af bilen overalt.
Jeg kom ud af bilen i ét stykke. Jeg bevægede mine ben og mine arme.
Da så jeg den anden bil nærme sig, kollidere og spinne rundt.
Det var Ronnie. Jeg løb over til hans bil.
Han stiger ud af den, og den er helt smadret.
Vi var begge to punkteret. Og der gik vi og snakkede sammen.
Vi var uskadte, vi overlevede. -Du godeste.
Har du aldrig hørt den historie før? -Nej.
Der var nogen, der blev fyret den dag.
Ronnie forulykkede én gang til den dag. Han tog et sving hurtigt.
Så punkterede et af bagdækkene.
Han røg op på siden, og så lettede bilen.
Bilen slog en saltomortale og landede igen på hjulene.
Og Ronnie var okay, så han prøvede at sætte bilen i første og køre.
Og der var intet ophæng tilbage. -Nej, selvfølgelig ikke.
Sådan var Ronnie. Så højt elskede han motorsport.
Jeg sagde, at Ronnie skulle gifte sig med Barbro i Barbados.
"Du finder ikke en bedre dame. I skal giftes her, sammen med mig og Kath."
"Jeg ved nu ikke." Jeg sagde: "Skriv under her, så ordner jeg resten."
Men han gjorde det nu ikke. Jeg talte med Nina for fem år siden.
Og hun sagde: "Hvis jeg skal have en tatovering, Brodie,-
-så skal den laves i Barbados." Hun blev undfanget der, på den tur.
Da de kom tilbage, og Barbro fandt ud af, at hun var med rogn,-
-så giftede de sig lynhurtigt.
Jeg skulle være forlover,-
-så jeg tog hen til teaterskrædderiet Berman og Nathan's-
-og lejede et chaufførkostume med kasket, kørehandsker-
-og grøn, dobbeltradet jakke, bukser, støvler.
Hele pakken. Jeg dukker op hos Ronnie.
Ronnie åbner døren og kigger på mig. Og så råber han:
"Barbro, Brodie har hyret en chauffør." Så sagde jeg:
"Din idiot, det er da mig." Han kiggede på mig og sagde:
"Barbro, det er Brodie, der har klædt sig ud som chauffør."
Han grinede ikke. Han grinede ellers tit, men ikke af det der.
Jeg kørte dem hen på kommunekontoret. Det var en frygtelig vielse.
De sad der på et kontor foran en skranke og sagde "ja" og "nej".
"Nu er I gift. Af sted med jer." Og det var det.
Så tog vi ind til London. Vi tog på Café Royal,-
-som Barbro og jeg havde udvalgt ugen før, og spiste frokost.
Og så kørte jeg dem i lufthavnen, og så fløj de til Sverige,-
-så de kunne fortælle hver deres forældre om det. Det var fint.
Nina?
Kom lidt tættere på.
Syng. Syng så.
Se, din frygtelige far filmer dig, Nina.
Se, du er med i "Skjult kamera".
Filmer du? Her er Jackie Stewart med "Verdenssport" på BBC.
Jeg står med ejeren af det prægtige palæ her bag mig.
Her har vi Crackerbox Palace og George Harrison.
Nej, det er ikke George Harrison. Det her er George Harrison.
Barbro, lad os gå derover.
Her er Jackie Stewart med "Verdenssport" fra Crackerbox Palace.
Jeg er her med fru Peterson og frøken Peterson.
Her er ejeren af Crackerbox Palace, George Harrison.
Inderst inde er man vel altid bange for, hvad der kan ske,-
-men jeg er ikke urolig, mens løbene står på.
Lidt i starten, men det er jo spændingen før et løb.
Jeg er mere nervøs nu end nogensinde før på grund af Jochens død.
Jochen stod vores familie meget nær.
Jeg troede ikke, det kunne påvirke mig sådan,-
-men jeg anede ikke, man kunne have det sådan, før det skete.
Nu er jeg ikke så nervøs under træningen, men det er jeg under løbet.
Det er noget, jeg må lægge fra mig.
Konerne var nært knyttet til hinanden.
De oplevede sejre og nederlag sammen.
Og hyldestråb og tårer.
De var meget stærke sammen. De vidste godt, det ikke var som så.
Ophænget svigtede i et venstresving lige efter Adenauerbroen.
Bilen skred ud til den ene side og så til den anden.
Så kom kollisionen, og der gik hul på benzintanken.
Bilen brød i brand.
Nikis ulykke på Nürburgring viste, hvor farlige bilerne var dengang.
Benzintankene var helt almindelige tanke.
Gik der hul i dem, sev benzinen ud, og så udbrød der brand.
Under ulykken drejede Nikis hjelm rundt og fløj af.
Han fik et par mindre knoglebrud,-
-men blev meget slemt forbrændt. De ar har han stadig den dag i dag.
Men det livsfarlige var, at han indåndede giftige dampe.
Jeg var ikke overrasket over, at der skete en ulykke.
Jeg var overrasket over, at jeg var i live.
Jeg satte mig ned og lagde hans hoved på mit lår. Jeg ved ikke hvorfor.
Han spurgte mig hele tiden, hvordan hans ansigt så ud.
Jeg sagde: "Det er okay. Bare rolig." Hans pande var slemt forbrændt,-
-men det værste var hans isse, som sine steder var helt forkullet.
Jeg besluttede mig for at finde ud af, om jeg kunne køre stærkt igen.
Jeg kørte selv hen til Monza 42 dage efter ulykken.
Der var stående ovationer, da han viste sig på banen i Monza.
Dengang var det sådan, at kørte man løb i fem år,-
-så var der 66 % risiko for, at man ville dø.
En ud af tre overlevede. Det var meget primitivt.
I dag skal man være meget uheldig for at komme til skade i Formel 1.
Kulstofkarosseriet er utrolig stærkt. Det krøller ikke sammen.
Da Ronnie kørte, var det mellem 1,3 og 0,6 mm tyk aluminium.
0,6 mm-plader kan man klippe i med en saks.
Kørte man galt, krøllede det sammen om dig og fangede dig i bilen.
Det var rullende ligkister, når noget gik galt.
Ingen i dag ville køre VM i de biler, vi havde i 60'erne og 70'erne.
Den største fare var naturligvis brand,-
-som var årsagen til mange køreres død.
Roger Williamson brækkede kun benet, men kunne ikke komme ud af bilen.
Benzintanken gik i stykker, og han blev vædet i benzin.
Han fik et grusomt endeligt i den bil.
Kørerne i dag ved og forstår ikke, hvad sorg egentlig er.
Jeg vil gerne takke Players og vores andre sponsorer,-
-som gør det muligt at drive et racerteam.
Som gør det muligt for mænd at nyde det, de laver.
Man læser så meget i dag om ballade og konflikt i verden,-
-men der er nogle få, dedikerede mænd, som elsker det her,-
-og en af dem er mig. Tak.
Kan du se de to sorte mærker her? Gutterne har fejet banen der.
Det er cirka der, du kommer til at starte fra.
Man skulle vælge hold med omhu.
Hvem havde de bedste konstruktører og de stærkeste chassiser?
Det var en kompleks tid for Formel 1.
Vi er nødt til at ombygge Ronnies ...
Colin Chapman var ... Skal man beskrive hans rolle i motorsport,-
-så var han en sand ener. En genial konstruktør.
Det smukke ved Colin Chapman er,-
-at han ville give kørerne alle fordele.
Og det medførte nogle gange risici, og det vidste vi godt.
Spørge dem, om de vil have en omgang til.
Det vil de nok, men du er svensker, så du skal nok klare den.
På med forenden og af sted.
En omgang mere til Ronnie, tak. Han er svensker. Giv ham tid.
Motorløb er farligt, men det behøver ikke være unødigt farligt.
Ronnie valgte at køre for Lotus, fordi deres biler var hurtigst.
Men de var også skrøbeligere.
Chapman ville have lette biler med perfekt aerodynamik,-
-og så måtte man ofre noget,-
-så hvis én enkelt del ikke var stærk nok,-
-så kunne ulykker nemt ske. Men det gik man med på.
Hvor er Emerson? -Han kørte slemt galt.
Åh nej. Åh nej.
Hvor? -Det sidste sving.
Han løb risici. Det var gennemtænkt, men han løb flere risici end andre.
Han havde intuition. Dengang var der ingen elektronik i bilerne.
Han talte med mig og med Ronnie og spurgte:
"Hvordan opførte bilen sig?" Så prøvede vi at beskrive det.
Hvilken vej overstyrer den? Hvilken vej?
I venstresving? -Ja.
Han satte to fingre her og begyndte at tænke.
Så vidste jeg, der ville komme noget godt.
Kom noget vægt på her fortil i højre side.
Chapman satte pris på Ronnies hurtighed, motivation og ambitioner.
Ronnie var lidt en slags søn i huset hos Colin Chapman og Lotus.
Det er mod mål, du skal slå til. Vær ikke bekymret over starten.
Held og lykke, Ronnie.
Når man kigger på motorsportens ikoniske figurer,-
-så er han helt i top. Se, hvor mange mestre, han har skabt.
Alle kørere både hadede og elskede Colin Chapman,-
-for han byggede biler, der var hurtige, men farlige.
Jochen Rindt var en af dem. De vidste, at kørte de i en Lotus,-
-havde de en bil, de kunne vinde i,-
-men de skulle koncentrere sig for at holde sig i live.
Jochen Rindt kørte galt i en Lotus på Monza i 1970.
Han fik tildelt VM-titlen posthumt.
Jochen Rindt og Ronnie Peterson ville køre i den hurtigste bil.
Ronnie ville være blevet verdensmester og sandsynligvis i en Lotus.
Jeg sad ude ved startlinjen, og jeg så en lille bi på omdrejningstælleren.
Jeg så på den, før jeg slog visiret ned. Lige før flaget røg op.
Møgbien fløj herind. Den satte sig på min næse,-
-lige da han viftede med flaget.
Og jeg kæmpede for at få den møgbi væk.
Der var et venskab mellem kørerne. En anden fælleskabsfølelse,-
-end man har i dag. Vi fløj sammen til alle løbene uden for Europa.
Vi havde pudekamp på flyet, som Bernie Ecclestone så måtte betale for.
De måtte rive alt ud for at fjerne fjerene fra klimaanlægget.
Ud over at se, hvem der blev scorekongen ...
Hvilket vi ikke skal tale om, for det er ikke relevant her.
Men helt ærligt. For eksempel når vi tog til Sydamerika-
-til årets to første løb. Argentina. Sikke et fantastisk land.
Fordi vi alle sammen var på det samme hotel i Buenos Aires, São Paolo-
-eller nogle gange i Rio, så mødte man sine konkurrenter uden for banen.
Man spillede tennis eller golf eller tog på stranden.
Eller sad ved poolen.
Min livsfilosofi handler om at knokle og feste, men i den rækkefølge.
Jeg går ikke hårdt i byen på en tirsdag før et grandprix.
Men fem dage før, kan jeg helt sikkert finde på det.
Hvis jeg ikke skal arbejde, så morer jeg mig.
Kammeratskabet og rivaliseringen følges ad på hver sin måde.
Det er uundgåeligt, at man har begge dele, og det er sundt for sporten.
Rivaliseringen opstår, fordi alle vil have den største bid af kagen.
Men det handler også om at se folk an. Man ser sin fjende an.
Styrker og svagheder.
Det er et spil.
Jeg mener stadig, at Ronnie Peterson er den hurtigste kører.
Problemet her i 1975 for ham er hans hold.
Der er ingen tvivl om, at Ronnie er en af verdens hurtigste kørere.
En af de bedste. Han har et skidt år,-
-fordi bilen ikke opfører sig, som han havde forventet.
Hvad siger du til dig selv, når du klatrer ud af bilen? Bander du lidt?
Nej, ikke ligefrem. Næste gang.
Du trækker bare på skuldrene ad det? -Ja. Det skal man kunne.
Han har en enorm viljestyrke. Han giver sig aldrig.
Men sådan er det vel inden for alle fag. Nogle giver sig aldrig.
Er du selv sådan? -Nej.
Nej, jeg giver mig nok hurtigt, hvis det ikke fører til noget.
Desværre.
Ronnie var rent faktisk utrolig rar.
Og det var Barbro også. De var virkelig rare.
Jeg så ikke en ... politisk side af dem, eller ...
Nogle kørere har talent for den slags, og det udnytter de så med succes.
Nogle gange ses det tydeligt.
Andre gange foregår det bag ens ryg.
Men jeg så aldrig Ronnie være indblandet i intriger.
Han kom bare og kørte ræs. Den bil, han fik af holdet, den kørte han i.
Vi giver Ronnies bil Emersons indstillinger.
Han kørte på 27,8 i går i en bil, som ...
Nej nej. Han skal have Emersons indstillinger, for vingen er bedre.
Ronnie kører i hvad som helst. Det ved du jo.
Ronnie var meget uheldig, for hver gang han skiftede til et nyt hold,-
-så gik det hold ned.
Ronnie kunne have vundet mange VM, hvis han havde haft den rette bil.
Jeg var meget heldigere.
Jeg valgte Ferrari, da det gik skidt, og så blev bilen bedre.
Ronnie valgte Lotus, da den var flyvende,-
-og så snart han kom til, holdt bilen op med at fungere.
Ronnie led altid under biler, som ikke var konkurrencedygtige.
Du blev lovet en ny bil, men den fik du aldrig.
Du kører stadig i den ret gamle bil. Hvordan føles det?
Ikke så godt. Vi skulle have haft en ny bil i ...
Eller vi havde en ny bil i begyndelsen af 74.
Men den viste sig ikke at være god nok. Den fungerede i starten,-
-men så gik der noget galt med udviklingen.
Så fandt vi det her museumsstykke frem,-
-støvede den af og tog til Monaco.
Stod den bogstaveligt talt på museum? -Ja.
Så tog vi til Monaco og vandt løbet med den.
Så tænkte jeg: "Vi behøver slet ikke en ny bil."
Så fik vi økonomiske problemer i 75.
Cigaretfirmaet gik skidt.
Så blev den nye bil ikke bygget færdig.
Men den burde være færdig nu.
Eller den er så godt som færdig. Der mangler nogle små detaljer.
Du vinder med et hold, og du taber med et hold.
Og Ronnie blev på holdene længere, end mange kørere ville have gjort.
Jeg er ked af det på Ronnies vegne. Han kunne være blevet mester i 75.
Men det er helt sikkert ikke Ronnies skyld.
Blev jeg nummer tre eller fire? -Fire.
Det var uheldigt med pitstoppet.
De blev efter Zandvoort-løbet det år for at teste bilen.
Barbro ringede til mig og fortalte, at Ronnie havde haft en slem ulykke.
Dengang var der pæle og net. Han blev ramt af en pæl,-
-så hans hjelm flækkede, og han blev slået ud.
Lauda, Emerson, Pace.
Men du kørte hurtigere end Lauda. Du kørte hurtigere end Lauda.
Et par gange, hvor jeg besøgte ham, hev han sine dagbøger frem.
Han førte flittigt dagbog. Han havde regnet ud,-
-at han havde haft 11 delvise eller fuldstændige bremsefejl-
-i Lotusen.
"11," sagde jeg, "det er helt uhørt!" Det er helt unormalt.
Jeg ringede til hans manager, Staffan Svenby, og sagde:
"Hvis vi ikke skriver til Chapman om de 11 alvorlige bremsefejl,-
-og det så er alvor en dag, og han mister et ben eller noget,-
-hvem skal han så sagsøge? Han har accepteret det."
"Må jeg skrive til Chapman?" Det sagde han ja til.
Jeg skrev brevet til Chapman. Det var fra Ronnie til Colin,-
-og der stod, at det bare ikke var godt nok.
Jeg læste det højt for Staffan den aften, og han godkendte det.
Ronnie skrev under, og så røg det af sted.
Efter tre år i samme stald afbryder Ronnie samarbejdet med Chapman.
Har du indflydelse på, hvor længe Ronnie kører ræs?
Nej, det tror jeg ikke. Nej.
Og det vil jeg heller ikke have. Det er op til ham.
Hvis du kunne bestemme, hvor længe skulle han så fortsætte?
Det kan jeg ikke svare på.
Hvad skal vi lave nu?
Når vi har lidt fritid, så spiller vi golf og tennis.
Og så er min store hobby akvariefisk. De er fantastiske at kigge på.
Tit sidder vi og kigger på akvariet frem for at se fjernsyn.
Hvad vil du gerne have, I skal lave, når Ronnie er færdig med Formel 1?
Jeg ved ikke rigtigt, hvad vi skal lave.
Det er svært ...
... at sige. Vi har ingen faste planer.
Man kommer på nogle ideer en gang imellem.
Men det er ikke til at vide.
Hvordan har man det til den tid? Vil det passe ind?
Så det er meget svært. Man må tage det, som det kommer.
Beslutte sig til den tid.
Hvor langt væk er den dag?
Det ved jeg ikke. Det ved Ronnie vist heller ikke selv.
RONNIE TAGER SIN TREDJE SEJR PÅ MONZABANEN
Jeg elsker at vinde.
Desværre er det ikke altid muligt.
Ronnie, ved du, hvor længe du vil fortsætte?
Nej, det ved jeg vel ikke. Det er vel på den måde,-
-at så længe de vil have en til at køre,-
-så er man eftertragtet, og så længe man er det,-
-så synes man, man gerne vil køre.
Og den dag man ikke længere er på toppen-
-og ingen tilbud får, da skal man stoppe.
Som sagt, så kører jeg for at vinde,-
-og får jeg ikke noget, jeg kan vinde med,-
-så anser teamejerne mig ikke for at være den bedste.
Og så giver det ingen mening at fortsætte.
Dans. Vil du ikke danse i dag?
Ronnie vandt Sydafrikas grandprix, for Andrettis bil brød sammen.
Det sidste år har han forandret sig som menneske og som kører.
Han er søgt tilbage til Lotus, som han forlod for tre år siden.
Det er min hidtil bedste sæson.
Jeg ligger nummer to her meget tidligt på sæsonen,-
-og det er gået meget godt.
Hvem er din nærmeste konkurrent?
Den, der ligger lige bag mig, er Niki, og lige foran mig ligger Mario.
Bekymrer de dig?
Jeg vil selvfølgelig gerne være mester,-
-men aftalen på holdet er, at jeg er nummer to,-
-og Mario er den, vi kæmper for at gøre til verdensmester i år.
Colin sagde til Mario, at hans holdkammerat blev Ronnie.
Mario sagde: "Nej, han er for god. Han er bedre end mig."
Kompromiset blev, at Ronnie blev andenkører,-
-og at han ikke måtte overhale, medmindre Mario vinkede ham forbi-
-eller havde brudt sammen i bilen.
Ronnie og jeg havde en aftale, hvor jeg ville være på hold med ham,-
-hvis vi ikke skulle konkurrere indbyrdes.
Der skulle ikke være to førstekørere. Og han ville køre for Lotus,-
-så han accepterede, at hvis han er hurtigere,-
-så skal han lade mig komme forbi.
Det er ikke en ideel situation, men han accepterede det med glæde.
Han er selv god nok til at være førstekører.
Har du en følelse af, at skal du være verdensmester, skal det være i år?
Nej, det er ikke sikkert.
Det kan godt ske i år, for vores biler er gode.
Men det kan også ske næste år,-
-hvis bare bilerne er gode,-
-og jeg har det rette team bag mig. Det er det, det kommer an på.
Det er en følsom sag mellem os, og ...
Det er noget, vi skal snakke om.
Det handler måske også om materialet? -Materialet?
Ronnie var hurtigere end Andretti,-
-så vi måtte fylde 20 ekstra liter benzin på hans bil-
-for at sinke ham, så Andretti kunne få pole position.
Og dengang havde vi særlige dæk til kvalifikationen,-
-men dem satte vi aldrig på Ronnies bil. Han fik de normale dæk.
Men Andretti fik kvalifikationsdæk. Vi var ikke altid enige i det,-
-men vi skulle jo gøre, som der blev sagt. Sætte dæk på.
Ronnie Peterson har dækproblemer!
Han ligger nummer to! Det er meget dramatisk!
Peterson drøner ud af pitten. Se, hvor han brænder gummi af!
"Stop," står der på skiltet. "Næppe," siger Ronnie.
Ind på banen med ham, og han rammer nær Jacky Ickx.
Tit var han alligevel hurtigere end Andretti,-
-til trods for de 20 ekstra liter benzin og dækkene.
Det skete, at han ikke helt fulgte planen.
Ronnie Peterson har pole position.
Han slog banerekorden med tre sekunder.
Ved siden af er holdkammeraten, som fører i VM-kampen, Mario Andretti.
Vi vidste godt, at Ronnie blev ...
Lad os kalde det en udligning.
En UAP. Udligning af præstationsevne. Det var det, Lotus gjorde mod Ronnie.
De berøvede ham noget af hans præstationsevne.
Jeg tror, Ronnie mente, at han kunne være hurtigere end sin holdkammerat.
Men politikken på holdet forhindrede ham i det.
Mario Andretti og Ronnie Peterson afslutter deres sejrsrunde.
Lotus var ved at bygge og lancere nye gadebiler i USA.
Og hvis de kunne få en amerikansk verdensmester i 78,-
-så ville det være godt for markedsføringen.
Måske er det ikke en tilfredsstillende sejr, hvis du lader ham komme forbi.
Måske. En sejr er vel en sejr.
Trods det var der et utroligt venskab mellem Mario og Ronnie.
Som Mario sagde: "Ronnie kan ikke lyve. Spørger jeg om en indstilling-
-eller om, hvordan han gør med gearkassen, så fortæller han mig det."
Når man har en god bil og godt udstyr,-
-så skal man ikke kæmpe så hårdt for det-
-som før, hvor jeg havde en dårligere bil. Det er lettere nu.
Ronnie var nogle gange helt fortryllende at se på i den Lotus.
Han førte bilen ud til steder, den ikke var designet til at komme.
Over bakken og ned mod Jochen Rindt-svinget.
Ronnie Peterson fra Örebro i Sverige, bosat i Maidenhead,-
-kommer ud af svinget og passerer mållinjen ...
... nu! Ronnie Peterson tager sejren i Østrigs grandprix.
Det var åbenlyst, at Ronnie var hurtigst. Ikke altid, men oftest.
Det kunne være blevet en hård kamp om VM-titlen med Mario,-
-men det måtte han ikke, for de havde en ... aftale om,-
-at han skulle vente, til det blev hans tur.
... viser sin holdkammerat Andretti, at han må køre hurtigere.
Og det viser han ved at køre helt op bag ved Andrettis baghjul-
-på vej ud af Hugenholtz-svinget.
Andretti overhaler Laffite. Peterson overhaler Laffite.
Der er det ternede flag. Chapmans hat ryger i vejret.
Endnu en Lotus-sejr.
Andretti og Peterson klemte Laffite inde,-
-og amerikaneren vinder. Peterson blev nummer to.
VM-stillingen er den samme,-
-bortset fra at Andretti har øget sin føring over Peterson.
Mens Andretti hilser på publikum, ser vi frem til om to uger,-
-hvor det sidste europæiske grandprix afholdes i Monza.
Få dag før han tog til Monza, besøgte jeg ham i hans have.
Vi fik en kop te, og jeg sagde: "Hvad mon der sker i Monza?"
"Jeg kører så hurtigt, jeg kan, og hjælper Mario."
Han var en gentleman. Det behøvede han ikke gøre.
Han kunne have taget ét løb, hvor han bare kørte fra ham.
Sådan var Ronnie ikke. Og han sagde:
"Når det her løb er ovre, skal vi til USA, og så er aftalen slut."
Han sagde, at han var træt af at køre bag Mario.
Og ham kunne han ellers godt lide. Han var en rar mand.
Noget stemte ikke den weekend. Alle kan have en dårlig dag.
Og det var det for Ronnie den weekend. Hvorfor ved jeg ikke.
Stemningen var anspændt.
Weekenden begyndte skidt for ham.
Han havde problemer med bilen under træningen.
Og han kørte galt med sin primære bil og måtte køre i reserven.
Det er aldrig godt. Så skulle han starte længere bagude.
Jeg havde startposition i rækken bag Ronnie.
Banen var meget bred ud for pitten,-
-og så snævrede den ind før den første chikane.
Patrese fik en god start i Arrows-bilen.
Jeg så ham køre der, hvor banen er bred.
Jeg lå lige bag Ronnie.
Flaget røg ned, og feltet kørte fremad.
Ronnies bil kørte fra venstre ind mod midten af banen.
Det gav et hul på venstre side, som jeg udnyttede.
Jeg anede ikke, der var sket en frygtelig ulykke,-
-hvor fire biler prøvede at være der, hvor der kun var plads til én.
Jeg kiggede bagud, og der var gult flag.
Jeg kiggede bagud, og der var kaos og røg og så videre.
Og da vi havde kørt en hel omgang, blev der viftet med det røde flag.
Da jeg stoppede, hørte jeg, at Ronnie var indblandet.
Colin sagde, jeg ikke skulle gå derover, men det måtte jeg bare.
Jeg løb bare derover, og jeg nåede frem, mens de tog sig af ham.
Jeg så jo, at det var Ronnie, som kom efter, og så kom braget.
Da så jeg, at det var en Lotus-bil.
Og Andretti lå jo i første række, så han var kommet forbi.
Det måtte være Ronnie.
Vi så Hunt udføre sin redningsaktion og trække ham ud af bilen.
Da de havde hevet ham ud, og han sad der på asfalten,-
-tænkte jeg: "Han er i hvert fald i live."
Han var i chok,-
-og han var hårdt såret på benene.
Det var ikke livstruende skader. Han var i live.
Det var en stor lettelse.
Dee Ann og jeg ville hen på hospitalet for at se til Ronnie, og ...
Der var ingen grund til at tro, det var et nødstilfælde.
På vej til hospitalet ...
Vi var ved bomhuset på autostradaen,-
-og herren ved bommen sagde: "Har I hørt det i radioen?"
Ronnie Peterson døde i morges på det hospital i Milano,-
-hvor han blev ført til efter den slemme ulykke på Monzabanen.
Petersons tilstand forværredes i morges efter en svær benoperation.
Peterson fik vejrtrækningsproblemer, og hans nyrer satte ud.
Han døde ved nitiden i morges.
De sagde i nyhederne, at Ronnie var død. Vi var i chok.
Ja ...
Jeg overnattede i Milano, og den næste dag skulle jeg hen til en syg ven.
Da jeg ankom, fortalte de mig, at Ronnie var død.
Jeg kan føle det nu. Det ... Det var ret ...
Det var en statsmandsbegravelse.
Jeg kan ikke beskrive det på nogen anden måde.
Der var stor opstandelse. Det var som en kongebegravelse.
Sorgen opstår ikke af døden i sig selv.
Sorgen kommer fra de efterladte. En af dem var Barbro.
Vi vidste jo, at Barbro aldrig rigtigt kom sig over Ronnies død.
Hun tog aldrig rigtigt del i livet igen på en måde.
Det var meget svært at få hende med på nye projekter.
Jeg prøvede at få hende med på nogle kurser i London og ...
Nogle gange ville hun godt, andre gange ikke.
Hun havde det svært med sig selv.
Sidste gang jeg så hende, var i Springfield Boys' Club.
Hun sagde til mig og Kath, at hun nu bare ville have et normalt liv.
Ikke andet. Hun græd, og det gjorde vi også.
Så gav vi hinanden et kram og tog hjem.
Og jeg så hende aldrig siden. Det var det.
Når to unge mennesker begiver sig ud på et eventyr. Og så pludselig ...
Gennem motorløb, som Ronnie begyndte på sammen med sin far, Bengt.
De byggede en gokart og en Formel 3-bil.
Så købte de en Tecno, og så blev han kører for March.
Og så var der hans karriere.
Sikke et magisk liv, sikke en mulighed for to unge mennesker-
-fra en rar by midt i Sverige. Det var vidunderligt. Fantastisk.
Man bør huske ham for den, han var. En ligetil svensk topidrætsmand.
En kollega, som virkelig lærte mig at køre motorløb.
Som kørte i de hurtigste Formel 1-biler.
Der er folk, man møder på sin vej gennem livet.
Nogle opdager man knap nok.
Andre forsvinder aldrig fra ens hukommelse.
Ronnie er en af dem.
I en sportsgren som Formel 1 er der nok flere trælse personer,-
-end der er rare folk. Ronnie var et rart menneske.
Han havde et gudsbenådet talent, nemlig for at køre racerbil.
Han var hurtigere end alle andre.
Det bedste, han vidste, var at køre racerbil, og han nød hvert et sekund.
Og han nød også livet uden for bilen.
Han var et fantastisk menneske. Meget rar at være sammen med.
Jeg savner dig, Ronnie.
Vi havde mange sjove stunder sammen. Det var dejligt at være din ven.
Han kom rundt i Woodcote-svinget på Silverstone med 250 i timen,-
-med bilen glidende sidelæns, og Ronnie tog det helt roligt.
Det gjorde han hver omgang.
Sådan var Ronnie.
Ronnie blev aldrig kongen af Formel 1, men han havde evnen til at blive det.
Han gjorde et indtryk på mig, som jeg bærer med mig resten af livet.
Der var ingen ukomplicerede fyre i Formel 1.
De var alle drevet af deres ego. De troede, de sked chokoladeis.
Det burde jeg måske ikke sige.
Men Ronnie var en rar, skøn, ukompliceret knægt.
Sådan mindes jeg ham.
Der var ingen tvivl om, hvem der var den hurtigste. Det var Ron.
Örebro Race Day, 10. september 2016. Byen hylder Ronnie Petersons minde.
Ronnie og Barbros datter Nina er til stede som hædersgæst.
Med sig har hun sin familie.
CLIVE CHAPMAN CLASSIC TEAM LOTUS, COLINS SØN
EJE ELGH RACERKØRER OG VEN
BOBBY CLARK RONNIES MEKANIKER, TEAM LOTUS
Så Clives far var egentlig Ronnies chef?
Ja.
Ronnie sagde også, hvad han skulle gøre. Det gik begge veje.
Jeg elsker pink. -Du elsker pink.
Vil du have et pink et så? Jeg tror, jeg har et pink et her.
Så er du en del af teamet.
Ja, den er lidt som en gammel bil.
Når man kører meget stærkt, skal man kigge på alle de målere her.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2017